varför blir jag inte förvånad - öppnar man sådan konding så brukar det vara en rätt ihopskrumpen äppelskrutt i dem - det som skulle vara spolen med folie som agerar konding men helt torkat ut och krymt.
Danny, har du typnummer eller data på någon av de värsta elektrolytkondensatorerna? Hade varit intressant att se vilken temperatur och livslängd som tillverkaren räknat med. Eller är det så att elektrolytkondensatortillverkaren inte uppfyller sin egen specifikation.
Ser ut att vara samma typer som jag haft i tidigare jobb - de gillar inte att sitta i närheten av switchade kretsar - eller snarare konstruktörerna oftast sätter för liten/för få av dem i närheten av switchare och har gått med mycket rippel/HF-ström genom sig länge och därmed inre uppvärmning och snabbare uttorkning. Korten som sådant behöver inte gå speciellt varma då det är temperaturhöjningen inne i själva kondingen - i själva snurran - som är problemet och förstås eskalerar med allt högre inre resistans ju torrare de är invändigt, processen kan gå ganska fort i slutet när det når felfunktion...
Undrar då om man har gått över datsbladens rippelström och derating vid stigande frekvens eller om man också måste uppskatta kondensatorernas inre temperatur vid design.
För många år sedan försökte jag hitta en användbar modell för att uppskatta termisk resistans från effektförlust till hölje eller omgivning utan lycka. Vad jag minns stötte jag på någon artikel men alldeles för avancerat för att användas vid design. Dock har jag hoppas på att derating av specificerad rippelström ska räcka sedan dess.
Att konsumentelektroniktillverkarna gör en dålig design medvetet tror jag mest är en myt. Snarare tror jag mer på att det handlar om osäkra konstruktionsövervägande.